Naudojuosi konstitucine teise kritikuoti valdžią ir valdininkus. Sovietmečiu, būdami spaliukais - Lenino anūkais, buvome mokomi to „dievo" pasakų, nors jų nelabai kas suprato. Kai pasimirė ir buvo mumifikuotas bei paguldytas patvoryje, supratome, kad tai ne dievas, o tik mumijozas.
Važiuodavome vasarą į pionierių stovyklas. Buvo linksma, nes renginių gausa neleisdavo nuobodžiauti. Susirasdavome draugų iš visos Lietuvos. Kitais metais vėl vykdavome, bet jau susitarę dėl konkretaus namuko. Būdami patys mažiausi, vakariniame stovyklos patikrinime skanduodavome būrio šūkį: „Darbais, o ne žodžiais mes Tėvynę mylim!" Nors tie mūsų darbai dar tik būdavo neprikrauti į kelnes ir lovą, kad auklėtojai skalbti nereikėtų...
O, kad tokį šūkį Seimas ir Vyriausybė pradėtų įgyvendinti!
Ar tai nostalgija sovietmečiui? Ne. Tai nostalgija linksmai ir gerai praleistam laikui ir vaikų mėtymo į šulinius, griovius ir upes nebuvimui.
Dabar su moksleivių vasaros meto užimtumu yra bėdų: ne visi išgali dalyvauti poilsinėse stovyklose. Valstybė ne kažin kuo prisideda prie to poilsio organizavimo...
Dabartiniai pirmokai jau turi kitą Dievą- Kristų, t.y. mokomi jo pasakų,- poterių. Tačiau apie ką jose kalbama, niekas taip pat nesupranta. Be to, dar šaukšto tinkamai neišmokę laikyti, jau mokomi svarbesnių pasakų. Kalbu apie etiką, estetiką ir dalykinį etiketą, kuris privalo būti dėstomas mokykloje įvairiais lygmenimis. Nesu kažkoks etiketo žinovas, bet kiek tenka matyti, tai net artimų žmonių rate eugenijų- aborigenijų apstu: nelabai supranta kokią šakutę, peilį kur ir kam naudoti ar taures kur statyti ir ką į jas pilti. Per vestuves, gedulingus pietus ir net restorane, kavinėje ši nekultūra matyti.
Kai kurie tėvai tokių įgūdžių neturi, todėl išmokytas vaikas tokią kultūrą galėtų parnešti į namus. Juk mobiliuoju naudotis vaikai tėvus ir senelius pamoko! Gal tuomet nebereikėtų drausti prekybos alkoholiu, nes būtų išmokyti vartojimo kultūros?! O kas juos to mokė iki šiol? Gal į savivaldybę ir ministeriją nebeateitų su pliažinėmis šlepetėmis užkabintomis kilpa už kojos didžiojo piršto ir mūvint šortus?
Išleistuvių vakaras irgi taptų ne „tūsu",o įsimintinu pokyliu, nes visi žinotų apie aprangos kodus, vartojimo kultūrą, ko ir moko dalykinis etiketas. Manau, jo svarba jauno žmogaus gyvenime yra ženkliai didesnė, nei tikyba, kuri pradedama dėstyti akivaizdžiai per anksti, o ir niekas netrukdo mokyti abiejų dalykų paraleliai tinkamu metu.
Teigiu, kad nuo kairiojo socializmo nuplaukėme į dešinįjį, nes mokymo programų ševarnadzės liko to pačio mentaliteto.
Nusižiūrėjo geltonų autobusiukų idėją iš JAV, bet užmiršo, kad Lietuva, ne JAV. Lėšas „įsisavino"! Pasekmė: sunaikintos ir parduotos kaimo mokyklos. Jau ir Panevėžyje tai pagreitį įgavo. Kas toliau? Gal verčiau būtų mokytojus į mokyklas vežioję, kad vaikučių 6 valandą ryto neverstume iš lovų ir nenaikintume mokyklų?
Mokytojų profsąjunga net per kaminą ant ministrės sofos lipo. Kažin kiek klasių baigė? Kokį pavyzdį vaikams rodo? O vis algos nori didelės...
Gal ir ateities politikai geriau atrodytų dalykinio etiketo klausimu...Tam pradėti mokyti mokyklose turėjome dar tik 33 metus!